утеха
oblectamentum [i, n]
сложившийся
stabilitus [a, um];
наделять
afficere [io, feci,
abesse [absum, afui] (ab urbe;
ex urbe;
ab domo;
domo et foro);
nullum esse;
deficere [io, feci, fectum];
deesse;
desiderari [or, atus sum];
+ отсутствовать по уважительной причине justa ex causa abesse;